Robert mélyvörösen csillogó vére már-már
alvadásnak indult a fürdõkád tisztítószerektõl patinásan sikamlóssá vált
felszínén,miközben végletekig szétzilált,megfáradt feje halálmerevséggel
bukott hátra.Jó ember volt,azonban vagy éppen ezért mindig érezte,így végzi
majd. Tudatát rég elvesztette.Robert túlzott eltökéltsége és siralmas
elkeseredettsége magasan túlszárnyalta valótlannak hitt bátorságát.Már a
fény-árnyas,hívogató alagút végsõ szakaszában bolyongott.Senki sem tudta
még,azonban a halvány sejtelem egyetlen emberben vissza s megint visszatérõ
riadalmat keltett."Nem"..gondolta magában,amolyan lehetetlenül mély,kétes
hangon,amilyenen az animációs filmek gonosz varázslói beszélnek.."nem teszi
meg"..így nyugtatta reménytelen félelmeket sugalló belsõ hangját.Túl
fiatal.Túl jó.Túl ártalmatlan.Ám Robert elég idõs volt,ártatlanságát
felszínes kétely övezte.Igen,a jóság.A jóság okozta a halálát.Utolsó mondata
melyet hozzám intézett,a fejemben lüktet még..még egy egészen rövid
idõre:"Nem éri meg jónak lenni".Talán tévedett,így volna helyes.Hiszen
õt is mint mindünket,arra tanították,legyen jó.Ám a világ nem az,és ezt
õ tudta a legjobban.Robert soha sem kért kegyelmet,tudta
jól:becsapták.Elveszett minden,amit egykor magáénak hitt.Minden ami
jó,elveszik korán.Vele is ez történt.Robert könyvet írt életérõl,de a
leghalványabb esélyét sem látta annak értékelésére az utókortól.Tartalma
örök titok volt.Robert legalábbis annak szánta.Sohasem olvasta vissza,soha
nem adta oda senkinek.20 év története.Tudta,hogy nem lesz több.Rég
tudta.Egyszer jártam nála.S még egy alkalommal,mikor elsõ utam a gyanú
meg-megerõsödõ hangjának lüktetésével fejemben,a fürdõszobába vezetett.Ekkor
a földre rogytam s arcomat kezeimbe temetve néztem,ahogyan
felvágott,elõtte oly merészen kidudorodó vércsatornája most sötétbordóba
fordul a rideg hús felszínén,s mindent elönt a vér.Néztem,s ráébredtem
Robert hibájára.Meglepõ,de tökéletes volt.Túlságosan hibátlan volt,mintha
máshol született volna,valahol nagyon messze.Vagy küldetést bíztak rá,melyet
titkon ugyan,de a legerõsebb akarattal próbált meg véghez vinni.Robert
mindig másokra gondolt elõbb.Nem érdekelte a pénz,s hidegen hagyták a modern
világ meg-megújuló csodái.Robert ki nem álhatta az elõítéleteket.Mondom,jó
ember volt.Most meleg,érzõ könnybe fulladok..már nem tart
sokáig..érzem.Tegnap a tónál jártam.Rá gondoltam.Láttam õt a víztükörben
amint nyugodt,megállapodott hangon ismétli újra meg újra: |